Troy.2004.720p.HDDVD.x264-ESiR
7.94GB; 1280x528; 23.976fps.; x264; ac3-5.1
Traducerea și adaptarea Eugen Roșu eugen@capital.ro
"Troy" (Troia) istoric, SUA, 2004
În urmă cu 3200 de ani.
După decenii de lupte, Agamemnon, regele Micenei, a constrâns regatele Greciei
să încheie o alianță șubredă. Numai Thessalia rămăsese necotropită.
Menelau, regele Spartei și fratele lui Agamemnon, sătul de-atâtea lupte,
caută să închine pace cu Troia, cea mai de temut rivală a fragedei Grecii.
Ahile, cel mai măreț dintre războinicii tuturor veacurilor, luptă de partea oastei grecești.
Dar firea sa nesupusă uzurpă autoritatea lui Agamemnon și amenință șubreda alianță.
Oamenii sunt bântuiți de nemărginirea veșniciei.
De aceea, ne întrebăm:
oare faptele noastre vor ajunge să străbată veacurile?
După ce nu vom mai fi, oameni neștiuți
se vor întreba: cine am fost,
cu câtă vitejie am luptat,
cu câtă ardoare am iubit.
Thessalia - Grecia
Zi de belșug pentru corbi.
- Ia-ți oastea de pe meleagurile mele! - Îmi plac meleagurile tale.
Cred că am să rămân.
- Îmi plac și oștenii tăi. - N-or să lupte pentru tine.
Așa au spus și mesenienii, și arcadienii și epirii...
Iar acum, toți luptă pentru mine.
Agamemnon, nu poți avea toată lumea. E prea întinsă. Chiar și pentru tine.
Nu vreau să mai fiu martorul încă unui masacru.
Să hotărâm soarta acestui război după vechile datini.
Cel mai bun dintre luptătorii tăi, împotriva celui mai bun al meu.
- Și dacă câștigă omul meu? - Vom părăsi Thessalia pentru totdeauna.
Boagrius!
Ahile!
Boagrius are acest efect asupra multor eroi.
Ia seama pe cine insulți, bătrâne rege!
- Stăpâne, Ahile nu se află printre oșteni. - Unde este?
Am trimis un băiat să-l caute.
Am avut un vis. Unul foarte frumos.
M-a trimis regele Agamemnon...
- Vrea să... - Am să vorbesc cu el în zori.
Dar, stăpâne, s-a crăpat deja de ziuă.
Te așteaptă.
Este adevărat tot ce se vorbește despre tine?
Că mama ta este o zeiță nemuritoare?
- Că nu poți fi omorât? - De-ar fi așa, aș mai purta armură?
Thessalonianul cu care vei lupta este cel mai voinic om pe care l-am văzut.
Nu mi-ar plăcea să-l înfrunt.
De aceea nu-și va aminti nimeni de numele tău.
Poate ar trebui să lăsăm pe mâine, când vei fi mai odihnit.
Ar trebui să te biciuiesc pentru neobrăzare.
Poate vrei să lupți tu.
Ahile!
Privește chipurile oamenilor. Ai putea salva sute dintre ei.
Ai putea pune capăt acestei bătălii, doar cu o lovitură de spadă.
Lasă-i să se întoarcă la nevestele lor.
Închipuieți un rege care să lupte în bătăliile sale. Am avea ce vedea.
Dintre toți campionii îndrăgiți de zei, pe el îl urăsc cel mai mult.
Mai vrea cineva?
- Cine ești tu, oștene? - Ahile, fiul lui Peleu.
Ahile. Am să țin minte acest nume.
Coducătorul Thessaliei poartă acest sceptru.
Du-l regelui tău!
Nu este regele meu.
PORTUL SPARTA GRECIA
Frați de arme!
Prieteni!
Prinți ai Troiei, acum, în această ultimă seară,
regina Elena și cu mine vă transmitem salutul nostru.
Ne-am înfruntat de multe ori.
Între Sparta și Troia s-au dat multe bătălii. Am luptat bine.
Port o stimă deosebită părintelui vostru. Priam este un rege destoinic.
Un om bun. L-am stimat ca dușman, acum îl stimez ca aliat.
Tineri prinți, Hector și Paris, ridicați-vă și închinați cu mine.
- Să bem pentru pace! - Să fie pace între Troia și Sparta!
Fie ca zeii să țină lupii pe dealuri, și pe femei, în paturile noastre.
- Pentru zei! - Pentru zei!
- N-ar trebui să intri aici. - Așa mi-ai spus și aseară.
A fost o greșeală.
- Și acum două nopți? - Am săvârșit multe greșeli săptămâna asta.
Vrei să plec?
Mărgăritare de la Marea Propontes.
Sunt minunate.
Dar nu le pot purta.
Menelau ne-ar omorî pe amândoi.
- Nu-ți fie teamă de el! - Nu de moarte mă tem.
Mă tem de ziua de mâine.
Mi-e teamă că am să te văd plecând, știind că n-ai să te mai întorci niciodată.
Înainte să vii în Sparta, eram ca o nălucă.
Mergeam, mă hrăneam, înotam în mare, dar eram ca o nălucă.
Să nu te temi de ziua de mâine. Vino cu mine!
Nu te juca cu mine! Nu te juca!
Dacă vii, nu vom fi în siguranță. Ne vor hăitui.
Zeii ne vor blestema.
Dar te voi iubi.
Te voi iubi până în ziua în care voi arde pe rug.
Frumoasă dimineață.
Poseidon ne binecuvântează călătoria.
Uneori zeii te binecuvântează dimineața și te blesteamă după-amiaza.
Ții la mine, frate? M-ai apăra de dușmani?
Ultima oară când mi-ai vorbit astfel, aveai zece ani și furaseși calul tatei.
Acum ce-ai mai făcut?
Vreau să-ți arăt ceva.
Unde este? Jur pe zeul-zeilor că dacă nu-mi spui, te spintec.
A fugit... cu troienii.
Pescarul acesta a văzut-o urcând în corabie.
Troienii?
- A luat-o prințul cel tânăr, Paris. - Pregătiți-mi corabia!
Întoarceți corabia, ne întoarcem la Sparta!
Așteaptă!
- Nesăbuitule! - Ascultă!
Știi ce ai făcut? Știi câți ani a luptata tata să obțină pacea?
O iubesc.
Iei totul în joacă. Cutreieri cetățile și te iei de nevestele oamenilor.
Crezi că știi ce este dragostea?
Dar dragostea pentru tatăl tău? Nu ți-a păsat, când ai adus-o pe corabie.
Cum rămâne du dragostea de țară? Vrei să distrugi Troia pentru o femeie?
- Nu vreau război din pricina ei. - Lasă-mă să vorbesc!
E adevărat ce spui. Am greșit față de tine și față de tata.
Dacă vrei s-o duci înapoi în Sparta, n-ai decât, dar am să merg și eu cu ea.
- Te-ar omorî spartanii. - Am să mor luptând.
Și crezi că este o faptă de vitejie să mori luptând?
- Ai omorât vreodată pe cineva? - Nu.
- Ai văzut cum se moare în luptă? - Nu.
Eu am omorât și n-am găsit nimic glorios ori poetic.
Spui că vrei să mori pentru dragostea ta, dar nu cunoști nici dragostea nici moartea.
Oricum, plec cu ea.
Nu-ți cer să iei parte la lupta mea.
Deja mi-ai cerut-o.
Pânzele sus, mergem spre Troia!
MICENE - GRECIA
- O vreau înapoi. - Bineînțeles că așa va fi.
E femeie frumoasă.
O vreau înapoi ca s-o omor cu mâna mea.
N-o să am liniște până nu văd Troia una cu pământul.
- N-ai vrut tu pace cu Troia? - Trebuia să te fi ascultat.
Pacea este pentru femei și pentru cei slabi de înger.
Imperiile se clădesc prin luptă.
Toată viață am luptat alături de tine. Împotriva dușmanilor tăi.
Ca frate mai mare, tu ai cules laurii victoriei. Așa e orânduit.
M-am plâns eu vreodată? Ți-am cerut eu ceva?
Niciodată. Ești om de cuvânt.
Mă însoțești în acest război?
Mereu mi-am zis că nevasta fratelui meu e o toantă,
dar acum ne este de folos.
Troia n-a fost niciodată cucerită.
- Se spune că nici nu poate fi. - Bătrânul rege Priam se crede de neatins
în spatele zidurilor sale înalte.
Crede că-l apără zeul Soarelui.
Dar zeii sunt de partea celor puternici.
Dacă Troia cade, voi controla toată Marea Egee.
Hector comandă cea mai bună oaste de la răsărit.
Îi voi ataca cu cea mai numeroasă oaste văzută vreodată.
Vreau toți regii Greciei, cu oștile lor.
- Trimite-le solie, mâine în zori. - Încă ceva.
Avem nevoie de Ahile și de mirmidonii săi.
Ahile...
Nu poate fi strunit...
La fel de bine, poate lupta și împotriva noastră, și împotriva Troiei.
Nu trebuie să-l strunim, trebuie să-l deslănțuim.
- E plămădit să curme vieți. - Da, are har de ucigaș,
dar amenință tot ce am clădit.
Înaintea mea, Grecia nu era nimic.
Am unit toate regatele grecești. Am creat o națiune.
Am pus temelia viitorului, Nestor. Eu însumi.
Ahile reprezintă trecutul...
Nu luptă sub nici un stindard, nu se supune nici unei nații.
Câte bătălii ai câștigat cu tăișul spadei sale?
Aceasta va fi cea mai mare bătălie văzută vreodată pe pământ.
Avem nevoie de cei mai vestiți luptători.
De un singur om ascultă.
PIȚIA - GRECIA
Nu șovăi niciodată!
Ești nervos?
Mor de frică.
M-ai învățat să nu schimb niciodată mâna.
Așa-i. Când vei știi să mânuiești spada, n-ai de ce să mi te mai supui.
Ospitalitatea ta este legendată.
Patrocle, vărul meu.
Odiseu, regele Itacăi.
Patrocle... Ți-am cunosc bine părinții.
Le duc dorul.
Acum are el grijă te tine?
Să înceți de la la Ahile... Regii ar face moarte de om pentru o așa cinste.
Ai venit din porunca lui Agamemnon?
Vreau să stăm de vorbă.
Nu mai lupt pentru el.
Nu-ți cer să lupți pentru el...
- Îți cer să lupți pentru greci. - De ce? S-au săturat să se bată între ei?
Până una alta, troienii nu mi-au făcut nici un rău.
- Au insultat Grecia. - Au insultat un singur grec.
Pe care l-a lăsat nevasta. Nu-i treaba mea.
- Treaba ta e să lupți, prietene. - Chiar așa?
- Agamemnon nu are pic onoare... - Ahile luptă pentru onoare,
iar Agamemnon, pentru putere.
Să hotărască zeii a cui va fi gloria.
A grecilor...
Dă-l încolo pe Agamemnon... luptă pentru mine...
Nevastă-mea va fi fericită să știe că lupți alături de mine,
iar eu, și mai fericit.
Vom trimite cea mai mare flotă ce a existat vreodată.
O mie de corăbii... Se spune că prințul Hector e un mare luptător.
Cel mai mare din Troia.
Ba chiar cel mai mare dintre greci.
Chiar dacă nu vine vărul tău,
sper să ne însoțești tu, Patrocle.
Încearcăți trucurile cu mine, nu cu vărul meu.
Tu ai spada, eu trucurile.
Fiecare joacă cu ce l-a hărăzit zeii.
În trei zile pornim spre Troia.
Acest război va dăinui veșnic, la fel și eroii săi.
Știam că vor veni după tine.
Cu mult înainte să te fi născut.
Știam că vor veni... Vor să lupți împotriva Troiei.
Am să-ți fac alt șirag din scoici.
Cum îți făceam când erai mic. Mai ții minte?
Mamă...
Azi-noapte m-am hotărât.
Dacă rămâi la Larissa, îți vei afla liniștea.
Vei găsi o femeie minunată.
Vei avea copii, care vor avea la rândul lor copii.
Și te vor iubi.
Când vei muri, nu te vor uita.
Când copiii tăi și copiii copiilor tăi vor muri,
numele ți se va pierde.
Dacă pleci contra Troiei, gloria va fi a ta.
Iar despre faptele tale se va scrie și peste mii de ani.
Omenirea îți va aminti de tine.
Dacă pleci la Troia, n-ai să te mai întorci acasă.
Gloria ta se va înfrăți cu pieirea ta,
și n-am să te mai văd niciodată.
TROIA
Băiatul tatii!
Tată.
Paris.
Tată.
Ea este Elena.
Elena din Sparta?
Elena din Troia.
Auzisem de frumusețea ta...
Vorbele sunt adevărate.
Fii bine venită!
Viniți, o-ți fi obosiți!
- Privește! - Ce a crescut!
- Briseis! - Paris!
Te iubesc, verișoară. Cu fiece clar de lună, te faci mai frumoasă.
Briseis!
Ești o slujitoare a lui Apolo.
Tinerii Troiei au fost distruși că a ales straiele de vestală.
Tată, asta ne mai trebuia...
Este dorința zeilor. Totul este în mâinile lor.
Dar mă miră că l-ai lăsat să o aducă.
Dacă-l lăsam să se lupte cu Menelau,
acum, în loc să întâmpini o fiică, îți înmormântai un fiu.
I-am putea trimite soli de pace lui Menelau.
Menelau le-ar înfige capul în stâlpii porții.
Ce mă sfătuiești?
Urc-o într-o corabie, și trimite-o acasă.
Femeile l-au iubit dintotdeauna pe Paris. De astă dată este altfel.
Ceva s-a schimbat în el. Dacă o trimitem la Menelau, Paris o va urma.
Aceasta este țara mea.
Și nu vreau să sufere doar pentru ca fratele meu să-ți păstreze trofeul.
Și nu că vin spartanii după ea.
Menelau s-a dus la Agamemno,.
care, de ani de zile, încearcă să ne subjuge.
Mulți dușmani ne-au atacat, dar zidurile au rămas neclintite.
Tată, războiul acesta nu-l putem câștiga.
Apolo ne va apăra.
Nici chiar Agamemnon nu se poate pune cu zeii.
Câte batalioane va comanda zeul Soarelui?
Nu-i mânia pe zei!
Vor veni după mine.
Simt în adierea vântului cum se apropie.
Și dacă am pleca? În seara asta. Acum.
Luăm doi cai din grajduri și plecăm.
Mergem spre soare-răsare.
Unde?
Departe. Aș vâna căprioare, iepuri, să avem ce mânca.
Dar căminul tău este aici.
Și tu ți-ai părăsit căminul de dragul meu.
Sparta nu mi-a fost niciodată cămin. Părinții m-au trimis acolo
când aveam 16 ani să mă mărit cu Menelau. Dar n-a fost căminul meu.
Vom trăi din roadele pământului. Vom termina cu palatele,
fără servitori, fără nimic din toate astea.
Și familia ta?
Va fi spre binele lor. Dacă plecăm, nu va mai fi război.
Menelau ne va urmări și la capătul pământului.
Nu cunoaște meleagurile astea. Ne putem pierde de el într-o singură zi.
Nu-l cunoști pe Menelau, nici pe fratele său.
Va pârjoli fiecare casă a Troiei până ne va găsi.
N-o să creadă că am fugit,
și chiar de-ar crede, tot va pârjoli totul în cale.
Am să-i ajut să mă găsească.
Am să-i ies în întâmpinare și am să-i spun că ești a mea.
Ești atât de tânăr, iubitul meu.
Stăpâne, nu-i așteptăm și pe ceilalți?
- Am venit să luptăm, nu-i așa? - Dar Agamemnon a puruncit...
Eudorus, lupți pentru mine sau pentru Agamemnon?
Pentru tine, stăpâne.
Atunci luptă! Lasă-i pe ai lui să lupte pentru el.
Are pânza neagră. E corabia lui Ahile.
Ce face nesăbuitul ăla?
Vrea să atace țărmul Troiei cu numai 50 de oameni?
Faceți loc!
Lăsați-mă să trec!
- Tecton, Straja Apolonica e pregătită? - Așteaptă în spatele porților.
Bine, am să vin și eu.
Lisandru, în cât timp îți strângi oamenii?
Jumătate au venit deja. Îi înarmăm...
- Cât durează? - Până la amiază.
Zorește-i!
Patrocle!
- Lasă lancea. - Dar vreau să lupt împotriva troienilor.
- Nu astăzi. - Sunt pregătit. Tu m-ai învățat.
Ești un elev silitor, dar nu ești încă mirmidon.
Uită-te la oamenii ăștia. Sunt cei mai crunți ostași din Grecia.
Gata să-și dea viața pentru mine. Vei avea grijă de corabie.
Dar este război.
Nu pot să lupt și să am și grija ta. Păzește corabia.
Troieni!
Toată viața m-am călăuzit după o lege... Una simplă...
Slăviți-vă zeii, iubiți-vă femeile și apărați-vă glia!
Troia ne este mamă bună tuturor.
Luptați pentru ea!
Mirmidoni.
Frații mei de arme.
Prefer să lupt alături de voi,
decât alături de o mie de oști. Nu uitați, suntem adevărați lei!
Știți ce vă așteaptă pe țărmul de colo?
Nemurirea. Căutați-o! Este a voastră!
Înainte!
Omul vrea să moară!
Așteptați comanda mea!
Împrăștiați-vă!
Priviți!
Vâsliți, târfe leneșe!
Oamenii aceia or să piară!
Au nevoie de ajutor, haideți!
Hai cu mine!
Pe laturi!
Ahile!
Retrageți-vă în cetate!
Zeul Soarelui este protectorul Troiei și dușmanul nostru.
Puneți mâna pe toate comorile pe care le găsiți!
Îmi îngădui, stăpâne?
Vorbește!
Apolo vede totul. Poate n-ar trebui să-l mâniem.
Pune oamenii în gardă!
Așteaptă!
Ai dat dovadă fie de vitejie, fie de nărozie să vii singur după mine.
Tu trebuie să fii Hector.
Știi cine sunt eu?
Preoții aceștia nu erau înarmați.
Luptă cu mine!
De ce te-aș omorî acum, prinț al Troiei, când nu te-ar vedea nimeni căzând?
De ce ai venit?
Se va vorbi despre acest război și peste o mie de ani.
Peste o mie de ani, nici praful nu se va mai alege din oasele noastre.
Așa este, dar numele noastre vor dăinui.
Întoarce-te acasă, prințe!
Bea o cupă de vin și desmiardăți nevasta!
Mâine, pornim la război.
Vorbești de război de parcă ar fi o joacă.
Câte neveste ale Troiei nu-și vor mai vedea bărbații?
Se zice că fratele tău se pricepe să consoleze nevestele altora.
Stăpâne, îl lași să plece?
E prea timpuriu să omorâm prinți.
- Ahile. - Ajax.
Ești puternic ca un zeu. Este o onoare să lupt alături de tine.
Și eu sunt onorat.
Dacă navigai mai încet, se termina războiul.
Am pierdut începutul?
Important e sfârșitul.
Stăpâne.
Vreau să-ți arăt ceva.
Oamenii au găsit-o ascunzându-se în templu.
Poate te distrează puțin.
Cum te numești?
N-auzi ce-ți zic?
Ai omorât preoții templului lui Apolo.
Am omorât oameni din cinci țări, dar niciodată un preot.
Atunci au făcut-o oamenii tăi. Zeul Soarelui se va răzbuna.
- Ce mai așteaptă? - Momentul prielnic.
Preoții sunt morți, și vestala, captivă.
Zeul tău se cam teme de mine.
Să se teamă?
Apolo este stăpânul Soarelui, nu se teme de nimic.
Unde este?
Ești un criminal. Nu știi nimic despre zei.
Știu mai multe despre zei decât toți preoții tăi. I-am văzut.
Ești fiică de rege, nu-i așa?
I-ai disprețuit ani de-a rândul pe bărbați.
Ești de viță domnească.
Cum te cheamă?
Până și slujitoarele lui Apolo au un nume.
Briseis.
Ți-e frică, Briseis?
Ar trebui să-mi fie?
Stăpâne...
Agamemnon are nevoie de tine.
Regii s-au adunat să sărbătorească victoria.
- Ați luptat bine astăzi. - Stăpâne.
Ce cauți în Troia?
Ai venit după regina Spartei?
Ce caută toți bărbații... Ba, mai mult.
N-ai de ce să te temi.
Ești singura din Troia care va auzi așa ceva de la mine.
Ai repurtat o victorie măreață, rege al regilor.
Cine ar fi crezut că vom cuceri atât de ușor țărmul Troiei.
Frumos dar, Triopas.
Mâine, vei fi primul care va mărșălui pe ulițele Troiei.
Tatăl meu, Emeleu, a făcut această urnă spre a sărbători victoria din Kyparissia.
Ți-o dăruiesc ție pentru a onora o victorie și mai mare.
Își mulțumesc, vechiul meu prieten.
Mâine vom dejuna în grădinile Troiei.
Lăsați-ne!
Știi cum e, la război tinerii se jertfesc, și bătrânii vorbesc.
Nu lua în seamă politica.
Ai repurtat o victorie măreață.
Ai observat? De dimineață, țărmul troian era în mâinile lui Priam,
iar după-amiază, în ale lui Agamemnon.
Păstrează-l, mie nu-mi trebuie nisip.
Nu, ai venit pentru că vrei ca numele să-ți dăinuie peste veacuri.
Azi, ai repurtat o mare victorie, dar ea nu-ți aparține.
Regii n-au îngenuncheat dinaintea lui Ahile.
Regii nu l-au proslăvit pe Ahile.
Poate erau prea departe să-i vadă pe oșteni cum înving.
Istoria îi consemnează pe regi, nu pe oșteni!
Mâine, vom lua cu asalt porțile Troiei.
Voi înălța monumente ale victoriei pe fiecare insulă a Greciei.
Îl voi imortaliza pe Agamemnon în piatră.
Ia seama, rege al regilor, trebuie mai întâi să învingi.
Oamenii tăi au prădat templul lui Apolo.
Vrei aurul? Ia-l! Ți-l dăruiesc ca faptă de vitejie.
Ia ce poftești!
Am luat deja.
Aphareus.
Haimon.
Pradă de război.
Dacă nu-i dai drumul, n-o să-ți mai vezi niciodată casa.
Hotărăște-te!
Gărzi!
Au murit și așa prea mulți oameni astăzi.
Dacă singurul tău har este să ucizi,
să-ți fie și blestem! Pentru mine, nu vreau să moară nimeni.
Preaputernicul Ahile, adus la tăcere de o sclavă.
În seara asta, mă va îmbăia, apoi, cine știe...
Duhnești a băutură.
Până mi-o veni sorocul, am să râd privindu-ți ciolanele.
Dacă vor război, le vom da război.
Cei mai bravi oameni ai Troiei, împotriva celor mai bravi greci.
Grecii sunt de două ori mai numeroși.
Glaucos, 40 de ani ai luptat alături de mine.
Putem câștiga acest război?
Zidurile noastre au fost mereu de nestrăpuns.
Avem cei mai buni arcași.
Și îl avem pe Hector. Da, putem învinge!
Astăzi, am vorbit cu doi țărani. Au văzut un vultur
zburând cu un șarpe în gheare.
Este un semn de la Apolo.
Mâine vom repurta o victorie măreață.
Ți-ai întocmim un plan de luptă după semnele unei păsări?
Hector, fii cuviincios.
Marele preot e slujitorul zeilor Troiei.
Iar eu sunt slujitorul Troiei.
Am cinstit mereu zeii, dar astăzi am văzut un grec,
care a profanat statuia lui Apolo.
Dar Apolo nu l-a pedepsit. Zeii nu vor lupta în acest război.
Nu va fi nici un război.
Nu este o confruntare între popoare...
este o răfuială între doi bărbați...
și nu trebuie ca vreun troian să piară din pricina mea.
Paris.
Mâine dimineață, am să-l provoc pe Menelau pentru a o câștiga pe Elena.
Învingătorul o va duce la el acasă. Învinsul va arde pe rug până la căderea serii.
Tată.
Iartă-mă pentru necazul pe care ți l-am pricinuit.
Chiar o iubești?
Ești un rege mare pentru că-ți iubești atât de mult țara.
Iubești fiecare fir de iarbă, fiecare grăunte de nisip.
Fiecare piatră din râu. Iubești întreaga Troie.
Așa o iubesc și eu pe Elena.
De-a lungul vieții, am purtat multe războaie.
Unele de cotropire, altele pentru glorie.
Să lupți pentru iubire
este cea mai aleasă dintre rațiuni.
De aceea, voi fi cel dintâi care va porni la luptă.
Spada Troiei.
Tata a purtat această spadă, iar mai înainte, tatăl său.
Și tot așa până la intemeierea Troiei.
Istoria nației noastre s-a scris cu această spadă.
Ia-o cu tine!
Spiritul Troiei sălășluiește în această spadă.
Câtă vreme o poartă braț de troian, neamul nostru va dăinui.
Cel care l-a omorât pe Tecton la porțile templului lui Apolo...
N-am mai văzut o asemenea lance. E imposibil să arunci atât de mult.
Nu te duce mâine.
Te rog, nu te duce.
Paris, va lupta. Nu eu.
N-au traversat marea 50 de mii de greci ca să-l vadă pe fratele tău luptând.
Știi bine asta.
- Ai fi un general destoinic. - Toată viața ta ai luptat.
Mai lasă-i și pe alții.
Știi că nu mai vreau să lupt, că vreau să-mi văd fiul crescând.
Să văd fetele alergând după el.
Nu vreau să te pierd.
Vreau să trăiești.
Mă duc până la Paris.
Stai așa!
Elena, ce cauți aici?
- Dă-mi drumul! - Nu.
I-am văzut arzând.
I-am văzut arzând pe rug.
Este numai vina mea.
Știi bine că așa este.
Toate văduvele acelea... Încă le mai aud bocetul.
Bărbații le mor din cauză că eu mă aflu aici.
Cobor la corăbii.
Nu, nu pleca.
Mă întorc la Menelau.
Acum, e prea târziu.
Crezi că Agamemnon se sinchisește de căsnicia fratelui său?
Nu-l interesează decât puterea, nu dragostea.
- Paris vrea să lupte mâine? - Da.
Nu-l lăsa, Menelau o să-l omoare.
- N-am să îngădui așa ceva. - Este hotărârea lui.
Nu vreau să se lupte nimeni pentru mine.
Nu mai sunt regina Spartei.
Acum ești prințesă a Troiei.
Iar fratele meu are nevoie de tine în această noapte.
Stăpâne.
Oștile au pornit din loc.
Lasă-i să plece. Noi rămânem.
Dar oamenii sunt gata.
Rămânem pe loc până se întorc oamenii lui Agamemnon.
Cum îți este voia.
Chiar vrei să lupți?
Vrei să ucizi? Să curmi vieți?
Da.
Azi-noapte, am văzut chipurile tuturor celor pe care i-am ucis,
pe celălalt mal al râului Styx.
Mă așteptau.
Mi-au spus: "Ești bine venit, frate."
Noi, oamenii, suntem făpturi slabe.
Te-am învățat să lupți, dar nu și pentru ce lupți.
Lupt pentru tine.
Dar când n-am să mai fiu?
Oamenii luptă pentru regi pe care uneori nici nu-i cunosc.
Fac ce li se spune. Mor când li se spune să moară.
Ostașul trebuie să se supună.
Nu-ți irosi viață ascultând de poruncile altora.
Du-te!
Sigur vrei să faci asta?
Eu am declanșat această confruntare.
Elena.
Așează-te lângă mine!
Înainte!
Văd că nu vă ascundeți în spatele zidurilor.
Sunteți curajoși. Nesăbuiți, dar curajoși.
Ați venit nepoftiți. Urcați-vă în corăbii și întorceți-vă la casele voastre.
Am ajuns deja prea departe, prințe Hector.
Care prinț? Ce fiu de rege acceptă ospitalitatea cuiva,
i se înfruptă din bucate, îi bea vinul
și îi fura nevastă, în toiul nopții.
A strălucit din nou după ce te-a părăsit.
E acolo sus, ne privește, nu-i așa? Mai bine.
Vreau să vadă cum mori.
Încă nu, frate.
Privește în jur, Hector!
Am adus pe țărmurile tale toți răboinicii Greciei.
Încă poți salva Troia, tinere prinț. Am două dorințe.
Dacă le îndeplinești, nu va muri nimeni dintre ai tăi.
Prima: înapoiaz-o pe Elena fratelui meu.
A doua: Troia să se supună poruncilor mele,
să luptați la porunca mea, când vă chem.
Crezi că mă faci să tremur la vederea oastei tale?
Da, văd 50 de mii de oșteni veniți să astâmpere lăcomia unuia singur.
Ia seama, băiete!
Mila mea are margini.
Am văzut deja cât de mare îți este mila.
Îți spun, să știi, nici un fiu al Troiei nu va lupta sub porunca ta.
Atunci vor pieri cu toții.
Mai există o cale...
O iubesc pe Elena și nu renunț la ea, cum nu renunți nici tu.
Să o câștigăm prin luptă dreaptă.
Cine învinge, o ia pe Elena cu el. Și cu asta, basta.
O ofertă dreaptă, dar nu e îndeajuns.
Lasă-mă să-l spintec pe înfumuratul ăsta.
Creți că am bătut atâta drum pentru nevasta ta? Am venit pentru Troia.
Am venit să-mi apăr cinstea, iar el mă insultă.
Lasă-mă să-l omor. Când o să fie una cu pământul,
tu o să ai cetatea, iar eu voi fi răzbunat.
Așa să fie.
Îți accept provocarea. La noapte, voi bea pentru oasele tale.
Stăpâne!
Atacă-l cu spada până obosește.
Dacă pierd, să-i spui Elenei...
Am să-i spun.
Să nu-l lași pe Menelau să-i facă vreun rău.
Nu te gândi decât la spada ta și la spada lui. Atât.
Ridică-te! Haide.
Vezi corbii?
Nu s-au mai înfruptat din carne de prinț.
Pentru ăsta m-ai părăsit?
Luptă!
Înfruntă-mă!
Lașule.
Luptă cu mine! Avem o învoială.
Luptă!
Înfruntă-l, fiule! Înfruntă-l!
Luptă!
Troienii au încălcat învoiala. Pregătiți-vă de luptă!
Asta nu este onoare. Nu așa se poartă un prinț.
Dacă nu luptă, Troia va fi pierdută.
Lupta a luat sfârșit.
Ba n-a luat sfârșit.
Înapoi, prințe Hector! Îl omor la picioarele tale. Nu-mi pasă.
Este fratele meu.
Paris!
Fugi!
Intră, Paris!
Arcași!
Suntem prea aproape de ziduri.
Retrage-te, nesăbuitule!
Pentru Troia!
Acum, trageți!
Alinierea!
Așezază-i în formație!
Prima linie, împingeți!
Înainte!
Apolonius! Acum!
Prințe Hector!
Trebuie să ne retragem!
Până acum n-am pierdut nici o bătălie.
Dacă nu te retragi, o să rămâi fără oaste.
Înapoi, la corăbii!
Retragerea!
Înapoi, la corăbii!
Retragerea!
Stați!
Dar fug...
Suntem în bătaia arcurilor lor. Adunați morții!
Spuneți-le grecilor că-și pot lua și ei morții.
Ei ne-ar fi îngăduit nouă?
Du-te!
Formați un zid de scuturi!
Mă crezi un laș.
Sunt un laș.
Știam că mă va ucide. Și tu care mă priveai...
Tata, fratele meu, toată Troia.
Am uitat de rușine,
de mândrie, de cinste.
Doar să trăiesc.
Pentru că iubești.
Ai înfruntat un mare războinic. Asta este dovadă de curaj.
Te-am trădat.
Menelau a fost un războinic viteaz.
A trăit pentru a lupta.
Cât am trăit cu el, am încercat zilnic să mă înec în mare.
N-am nevoie de un erou, dragostea mea.
Vreau un bărbat care să îmbătrânească lângă mine.
Troia își sărbătorește triumful și râde de mine.
Cred că am să ridic ancora la prima geană de lumină.
Poate că ar trebui.
Să fug ca o potaie bătută.
Oamenii cred că am venit pentru soața lui Menelau. Ar trebui s-o lăsăm în pace.
Nici nu s-a uscat sângele fratele meu, și tu-l insulți.
Nu-l insult. Morții cu morții.
Dacă plecăm acum, ne pierdem toată încrederea.
Dacă troienii ne înfrâng atât de ușor, curând ne vor invada și hitiții.
Dacă rămânem, o facem pentru un motiv serios.
Să apărăm Grecia, nu mândria ta.
Lupta ta cu Ahile ne-a adus tot răul.
- Ahile este unul singur. - Și Hector, la fel.
Uite ce-a făcut azi!
Hector luptă să-și apere meleagurile. Ahile luptă numai pentru el.
Nu-mi pasă de loialitatea omului, ci de îndemânarea lui de a câștiga bătălii.
Are dreptate. Moralul oamenilor a scăzut.
Chiar dacă m-aș împăca cu Ahile, oamenii tot nu m-ar asculta.
Mai degrabă m-ar spinteca decât să-mi vorbească.
Vorbesc eu cu el.
O să vrea fata înapoi.
Poate s-o ia.
Nici n-am atins-o.
Unde este?
Le-am dat-o oamenilor.
Trebuia și ei să se veselească.
Dați-mi-o și mie!
Târfă troiană!
Ce-i asta? Centură de castitate? N-o să-ți mai trebuiască!
Ține-o locului!
Mai bine sclavă spartană, decât...
Ahile.
Ai pățit ceva?
Te-am văzut înfruntându-i. Ai curaj.
Să lupt când sunt atacată? Câinii au asemenea curaj.
Mănâncă!
Am mai întâlnit bărbați ca tine.
Ba nu.
Te crezi altfel decât ceilalți.
Soldații nu se pricep decât la război.
- Pacea îi zăpăcește. - Îi urăști pe soldați.
Mi-e milă de ei.
Ostașii troienii au murit ca să te apere.
Poate merită mai mult decât mila ta.
De ce ai ales această viață?
Care viață?
Cea de războinic.
N-am ales nimic. M-am născut, și așa mi-a fost hărăzit.
Tu de ce ai ales să iubești un zeu?
Crezi că dragostea este doar de partea unuia?
Îți face plăcere să mă ațâți?
Ți-ai închinat viața zeilor. Lui Zeus, zeul trăznetului, Atenei, zeița înțelepciuni...
Da, desigur.
Ares, zeul războiului. I-ai învelit patul cu pielea oamenilor pe care i-a ucis?
Toți zeii sunt temuți trebuie respectați.
Să-ți împărtășesc o taină. Ceva ce nu te-au învățat la Templu.
Zeii ne invidiază pentru că suntem muritori.
Pentru că fiecare clipă poate fi cea din urmă.
Totul este mai frumos pentru că suntem pieritori.
Nu vei fi niciodată mai frumoasă ca în această clipă.
N-o să mai fim împreună, ca acum.
Cred că ești o brută nătângă.
Cred că aș putea să iert o brută nătângă.
Fă-o!
Nu-i nimic mai simplu.
Nu ți-e teamă?
Cu toții murim.
Acum sau peste 50 de ani, ce mai contează.
Fă-o!
Ai să mai ucizi mulți oameni, dacă nu te omor?
Mulți.
Stăpâne...
Spune-le oamenilor să încarce corăbiile. Ne întoarcem acasă.
Agamemnon e un om mândru, dar recunoaște când greșește.
Te-a trimis să-mi ceară iertare?
De ce ești credincios acestui rege ticălos?
Prietene, pentru tine lumea pare simplă, dar când ești rege,
prea puține lucruri sunt simple.
Itaca nu poate ține piept unui dușman cum e Agamemnon.
Ar trebui să ne teamem de el?
Tu nu te temi de nimic. Asta e problema ta.
Teama are folosul ei.
Vrem să te întorci. Grecia are nevoie de tine.
Grecia le-a rânduit pe toate și înainte să mă nasc eu...
Grecia va exista și după ce voi muri.
Nu de pământul ei vorbesc.
Oamenii te vor.
Rămâi, Ahile!
Te-ai născut să iei parte la acest război.
Astăzi, lucrurile nu mai sunt atât de simple...
Femeile au darul de a le complica.
Dintre toți regii, pe tine te respect cel mai mult.
Dar în acestui război, nu ești decât un slujitor.
Uneori, ca să conduci, trebuie să slujești.
Într-o bună zi, ai să înțelegi asta.
Ne întoarcem acasă?
Vom ridică pânzele în zori.
Grecii au fost măcelăriți. Nu putem pleca.
Vor mai fie și alte războaie, dacă ții morțiș să lupți.
Sunt compatrioții tăi. Ai fi în stare să trădezi Grecia
doar să-l vezi înfrânt pe Agamemnon.
Cineva trebuie să pierdă.
Zeii au fost de partea noastre.
A sosit clipa să distrugem armata greacă.
Suntem mai presus de ei.
Sunt răpuși de desnădejde. Trebuie să învingem.
Mirimidonii n-au luptat ieri. S-o fi iscat harță între greci.
Dacă le atacăm corăbiile, își vor uni din nou forțele.
Dacă vor să ne atace, n-au decât.
Zidurile noastre nu pot fi trecute.
Îi vom alunga din nou.
Ieri, grecii ne-au subestimat. Să nu le facem pe plac.
Suntem siguri de înțelesul acestor semne?
Profanarea Templului
l-a mâniat pe Apolo. Zeii i-au blestemat pe greci.
Pregătește oastea! Atacăm în zori.
Mai sunt captiva ta?
Ești oaspetele meu.
În Troia, oaspeții pleacă când poftesc.
Dacă vrei, poți pleca.
Vei da totul uitării?
Ai părăsi Troia?
Arcașii, în spate!
Ahile!
La atac!
Înainte!
Ajunge pentru astăzi!
Da.
Înapoi la corăbii!
Era vărul lui.
Spre Troia!
Înapoi în cetate!
Astăzi urma să ne întoarceam acasă.
Cred că acum nu mai pleacă nimeni.
Ahile.
- Ați nesocotit poruncile mele. - Nu, stăpâne.
- A fost o greșeală. - V-am poruncit să rămâneți pe loc.
Iar tu i-ai condus la luptă.
Nu i-am condus eu, stăpâne.
Am crezut că tu ești.
Unde este Patrocle.
Patrocle.
Am cezut că tu ești, stăpâne.
Ți-a îmbrăcat armura... scutul, lancea, spada.
- Și mersul era ca al tău. - Unde este?
- Unde? - A murit, stăpâne.
Hector i-a tăiat gâtul.
Nu.
De ce m-ai adus aici?
Ai reținut drumul?
Da.
Când vei veni din nou, urmează acest tunel.
Nu sunt ocolișuri. N-ai cum să te rătăcești. Mergi drept.
La capătul lui, vei da de râu.
Urmează cursul râului și ajungi la Muntele Ida.
De ce îmi spui toate acestea?
- Dacă e să mor... - Nu.
S-ar putea ca cetatea să nu mai reziste mult.
Dacă grecii pătrund înăuntru, totul s-a sfârșit.
Ar putea ucide toți bărbații.
Ar putea arunca pruncii de pe metereze.
Te rog!
Pe femei le vor înrobi. Va fi mai cruntă decât moartea.
De ce spui așa ceva?
Pentru că vreau să fii pregătită de orice.
Vreau să iei pruncul nostru și să-l aduci aici.
Ia câți oameni poți, adu-i aici... și fugiți!
Astăzi am ucis un băiat.
Era tânăr...
Era mult prea tânăr.
Băiatul ăsta tocmai ne-a salvat războiul.
- Eudor. - Stăpâne!
Vreau armura.
Nu!
Nu te duce!
Hector este vărul meu! Este un om bun!
Nu te lupta cu el!
Te rog, nu te lupta cu el!
Te rog!
Nu!
Hector!
Tată, iartă-mă dacă te-am supărat vreodată!
Am încercat să te slujesc cât mai bine.
Zeii să fie cu tine!
Hector, nicicând un părinte n-a avut un fiu mai bun.
Apolo te va apăra, prințe.
Ești cel mai bun om pe care-l cunosc.
Ești prinț al Troiei.
Știu că voi fi mândru de tine.
Să nu uiți ce ți-am spus.
Nu ești nevoit să te duci.
- Nu-i trebuie... - Nu uita ce ți-am spus.
Aceată clipă mi s-a arătat în vis.
Vreau să cădem la o învoială.
Martori ne sunt zeii...
Învingătorul să îngăduie ca învinsul
să aibă parte de ritualul de înmormântare cuvenit.
Nu există învoială între lei și oameni.
Acum știi cu cine lupți.
Ieri, am crezut că lupt cu tine.
Și m-aș fi bucurat să fi fost tu.
I-am acordat mortului tot respectul...
L-ai onorat cu tăișul spadei!
Diseară n-o să mai cu ce privi, nici cu ce vorbi.
Vei fi la fel de orb și mut ca toți morții.
Acesta este Hector,
nesăbuitul care a crezut că l-a omorât pe Ahile.
Ridică-te, prinț al Troiei!
Ridică-te, nu vreau să-mi știrbești gloria.
Ți-ai pierdut vărul...
Acum tu l-ai omorât pe al meu.
Când se vor sfârși toate acestea?
Nu se vor sfârși niciodată.
Cine ești?
Am pătimit ce n-a mai pătimit nimeni pe acest pământ.
Am sărutat mâna care mi-a ucis fiul.
Priam?
Cum ai ajuns aici?
Cred că-mi cunosc țara mai bine decât grecii.
Ai curaj.
Aș putea să te scurtez de cap într-o clipită.
Crezi că acum mă mai înspăimântă moartea?
Am privit cum mi-ai ucis fiul cel mare și l-ai târât după tine.
Înapoiază-mi-l!
Merită să fie înmormântat după datină, și știi asta.
Înapoiază-mi-l!
- Mi-a ucis vărul. - A crezut că ești tu.
Tu câți veri ai ucis?
Câți copii, părinți, frați, soți?
Câți ai omorât, viteazule Ahile?
Ți-am cunoscut părintele.
A murit de timpuriu.
A avut norocul să n-apuce să-și vadă cum îi moare fiul.
Mi-ai luat totul.
Băiatul meu cel mare
era urmașul meu și apărătorul regatului.
Nu pot schimba lucrurile. A fost voința zeilor.
Îndeplinește-mi această rugăminte neînsemnată!
Mi-am iubit băiatul de când a deschis ochii...
și până în clipa când tu i-ai închis.
Lasă-mă să-i spăl trupul!
Lasă-mă să-i spun rugile!
Să-i așez monedele pe ochi, pentru vâslașul ce-l va trece râul lumii de apoi.
Dacă te las să pleci, să-l iei de aici,
asta nu v-a schimba nimic.
Mâine, vom fi din nou dușmani.
Și în noaptea asta, tot dușman îmi ești.
Dar dușmanii trebuie să se respecte.
Îți admir curajul.
Urmează-mă afară!
Ne vom revedea curând, frățioare.
Fiul tău a fost cel mai bun cu care am luptat.
În țara mea, funerariile țin 12 zile.
- Și în țara mea, la fel. - Prințul va fi onorat cum se cuvine.
Nici un grec nu va ataca Troia vreme de 12 zile.
Briseis?
Am crezut că ai murit.
Ești liberă.
Dacă ți-am pricinuit vreu rău...
să știi că n-am vrut.
Du-te!
Nu te va împiedica nimeni. Îți făgăduiesc.
Vino, fata mea!
Ești un rege mai mare, decât cel care conduce această oaste.
Achile încheie un pact secret, iar eu trebuie să-i cânt în strună?
Ce-nseamnă asta?
Se înțelege cu regele dușman, și îi acordă 12 zile de pace.
Pace!
Prințul lor e mort!
Oastea e fără căpetenie. E vremea să atacăm.
Chiar și fără Hector, n-avem cum să le străpungem zidurile.
Le voi face zidurile una cu pământul.
Ascultă, Zeus, de-aș pierde și 40000 de greci,
tot le voi dărâma zidurile.
E frumoasă.
Pentru fiul meu, când mă voi întoarce acasă.
Bravo, Ulise!
Ai găsit cum să-i poftească mieii pe lupi la masă.
Iartă-mă, Eudor!
Nu trebuia să te lovesc.
Toată viață, mi-ai fost prieten credincios.
- N-am să te mai dezamăgesc. - Nu m-ai dezamăgit.
Adună oamenii și întorceți-vă acasă.
Nu vii cu noi?
Trebuie să iau parte la propria mea bătălie.
Îngăduie-mi să te însoțesc.
Nu. Nu aveți de ce să luați parte la asta.
E o noapte frumoasă.
Du-te, Eudor! E ultima mea poruncă.
A fost o mare cinste să lupt alături de tine, stăpâne.
12 ZILE MAI TÂRZIU - Deschideți porțile!
Aici...
Ciumă.
Nu te apropia, Măria Ta!
S-a făcut vrerea zeilor.
Au profanat Templul lui Apolo, și Apolo le-a profanat trupurile.
Au crezut că pot cuceri cetatea într-o singură zi.
Acum, privește-i!
Au fugit peste Marea Egee.
Ce-o fi asta?
O ofrandă adusă lui Poseidon.
I l-au oferit grecii ca să se poată întoarce acasă cu bine.
E un dar.
Ar trebui să-l ducem la Templul lui Poseidon.
Eu zic să-i dăm foc.
Să-i dăm foc? Prințe, e un dar de la zei.
Tată... arde-l!
Privește-i!
De parcă prințul lor n-ar fi murit niciodată.
Acum, tu ești prințul.
Fă ca fratele tău să fie mândru de tine!
Unde este Briseis?
- Unde? - Nu știu...
Te rog... Am un fiu.
Atunci, scoate-l afară din Troia.
Briseis.
Paris!
- Andromaca! - Sunt aici.
- Elena, plecăm. - Încotro?
Ai să vezi. Grăbește-te!
Repede. Să ne grăbim. Acum!
Briseis.
Ahile.
Ardeți Troia!
E departe. Repede!
- Eu rămân. - Nu.
Tata n-ar fi părăsit niciodată cetatea. Nu pot să-l părăsesc.
Cetatea este distrusă. O ard până la temelii.
Vini!
- Cum te cheamă? - Enea.
- Știi să mânuiești spada? - Da.
Spada Troiei.
Cât timp rămâne în mâinile unui troian,
neamul nostru nu va pieri.
Apără-i, Enea! Găsește-le un nou cămin!
- Așa voi face. - Repede.
Am căutat-o pe Briseis, dar nu era în camera ei.
O găsesc eu.
- Rămân cu tine. - Du-te!
- Te rog, nu mă părăsi. - Cum m-ai iubi, dacă fug acum.
- Te rog. - Vom fi din nou împreună.
Pe lumea asta sau pe cealaltă, vom fi împreună.
Du-te!
La porți!
Oșteni ai Troiei, sunteți războinici.
E o cinste să vă fiu conducător.
Prințe, vâslașul ne așteaptă.
Să ne mai aștepte puțin.
Paris, ajută-mă!
Pe aici.
N-aveți onoare?
Rugile nu-și mai au rostul, prințesă.
Era să pierd războiul din pricina idilei tale.
Vei fi sclava mea, la Micene.
O preoteasă troiană care să-mi frece podelele,
iar noaptea...
Ridică-te!
Ține-o!
Vino cu mine!
Nu.
Nu, te rog.
Paris.
E bine.
N-am nimic.
Mi-ai dăruit o umbră de pace, în vreme de război.
Vino, Briseis!
Trebuie.
Troia este distrusă.
Du-te!
- Trebuie să plecăm! - Nu.
Știu o cale de ieșire.
Totul este bine.
Du-te!
Vino, Briseis!
Află-ți liniștea... fratele meu!
Dacă vreodată se va depăna povestea vieții mele,
să se spună că am pășit alături de giganți.
Oamenii apar și dispar ca spicele bătute de vântul iernii.
Dar numele lor nu vor pieri pe veci.
Să se spună că am trăit pe vremea lui Hector,
îmblânzitorul de cai.
Sau să se spună
că am trăit
pe vremea lui Ahile.